JOENSUU / Pia Paananen
Maakunnassa on viime vuosina tehty useita merkittäviä arkeologisia tutkimuksia, joiden myötä käsitys alueen keskiaikaisista varustuksista, elinkeinohistoriasta ja hautalöydöistä on muuttunut.
Ville Hakamäki Pohjois-Karjalan alueellisesta vastuumuseosta kertoi Pohjois-Karjalan toistaiseksi harvalukuisista rautakauden löydöistä. Asutuksen ydinalueet olivat Lounais-Suomi, Laatokan Karjala, Pohjanmaa ja myöhemmin Etelä-Savo. Ihmiset toki liikkuivat silloinkin ja heillä oli yhteyksiä sekä länteen että itään.
– Varhaisimmat löydöt ovat Järvi-Suomen saarien lapinraunioiksi kutsuttuja röykkiöhautoja. Asuinpaikkoja on vaikea erottaa, vain säilyneet metalliesineiden valinmuotit voivat ajoittaa paikan varhaismetallikauteen.
Varhaismetalliakauden jälkeen vuosien 300-400 jaa. ”hämärä kausi” on tutkijoille vaikea. Irtolöydöistä koostuva esineistö ei riitä kertomaan mitään varmaa.
– On arvioitu, että tämä oli rauhatonta aikaa. Ehkä esineitä ja raaka-aineita ei virrannut tänne? Tai väestö väheni ja ilmasto vaikeutui tulivuoren purkauduttua?
Myöhäisemmällä rautakaudella, noin 800 jaa. aineisto lisääntyy. Löytöjä on tehty Heinävedeltä, Kiteen Hummovaarasta, Valtimon Elomäeltä, Rääkkylän Sintsistä, Juuan Kokkomäeltä ja Ilomantsista Mekrijärven pohjoisosista.
– Viikinkiretket näkyvät, ja myös täällä päin irtolöytöjä on yhtäkkiä paljon enemmän. Löytöjä on tutkittu vain vähän, mutta se tiedetään että esineet on vierasta alkuperää usein skandinaviasta ja karjalaista. Lisätutkimukseen tarvittaisiin resursseja, Hakamäki tiivistää.
Kaivauksien maaperänäytteet ja palokerrokset osoittavat että Havukkakalliolla olisi edelleen arkeologisesti tutkittavia kohteita.
Havukkakallion linnavuorella riittäisi tutkittavaa
Arkeologit Ville Laakso ja Jasse Tiilikkala ovat vuosina 2021 ja 2023 tutkineet ilomantsilaista Havukkakallion muinaislinnaa. Havukkakalliota on tutkittu pitkään, jo arkeologi Ville Luho tarkasti alueen vuonna 1955, ja jo silloin kallion länsireunalta löytyi ristihakkauma. Vuonna 1961 Jouko Voionmaa totesi Havukkakallion olevan Suomen alueella erikoispiirteinen ja näki muinaislinnan rakenteissa itäistä vaikutusta.
– Ensin meidän pitikin miettiä, missä on kaivettu, missä on kaivamatonta aluetta ja missä on kaivauksia koskevat lisätiedot, Jasse Tiilikkala kertoo.
2021 tehtiin viikonmittainen koekaivaus, johon Osuuskunta Lumimuutos hankki rahoituksen ja vapaaehtoiset kaivajat tekivät kaivaustyöt. Tutkimusta täydensivät satelliittipaikantimella ja fotogrammetrialla tehdyt tutkimukset.
– Nykymittaukset täydentävät olemassa olevia vanhoja havaintoja ja tarkkuusinventointi ja maaperäkairaukset tasanteilla osoittivat vanhat kaivausalueet, joista löytyi vanhoja palokerroksia.
Arkeologit jatkoivat työtään kesällä 2023, ja Tiilikkala arvioi, että kaivauksien maaperänäytteet ja palokerrokset osoittavat että Havukkakalliolla olisi edelleen arkeologisesti tutkittavia kohteita.
Hopeaisia kolikoita keskellä peltoa
Kun pellolta tai rakennustyömaalta löytyy jotain erityistä ja löytäjä ottaa museovirastoon yhteyttä niin FT Petro Pesonen työryhmineen lähtee liikkelle setvimään erilaisia juuri tehtyjä löytöjä.
– Käymme näissä tilanteissa paikan päällä nostamassa esille asianmukaisella tavalla niitä asioita, joita on löydetty.
Juuri tälläinen tapaus oli Kiteen Tanelinpellon hopeakätkö, jonka metallinetsijät löysivät harrastuksensa yhteydessä keväällä 2022.
– Halusimme selvittää samalla, onko Tanelin pellolla vain tämä kätkö vain onko vaaran laella esimerkiksi asuinpaikkaa, johon kätkö liittyisi.
Löytö sisälsi kuparikolikoita Kaarle XI:n ajalta, venäläisiä pisaranmuotoisia tipparahoja 1300-1700 luvulta, kolmiomaisia pronssiheloja ja puuainesta ehkä lippaasta, neuloja, viskarin ja pronssisen ortodoksiperinteeseen kuuluvan kasteristin.
Juuri nyt Pesonen odottaa näkevänsä kolikot uudelleen, sillä konservoinnin jälkeen ne voisi ajoittaa tarkemmin.
– Usein on tarpeen selvittää mihin historialliseen yhteydeen kätkö liittyy. 1600-luvulla oli muun muassa ruptuurisodat, myöhemmin Pohjansota toi uusia levottomuuksoa.
Vaikeina aikoina arvokkain omaisuud on kaivettu maahan. Nyt kaivaja ei koskaan syystä tai toisesta palanut omaisuuttaan hakemaan ja se sai odottaa vuoteen 2022.
Arkeologia taittuu tapahtumaksi
Itä-Suomen kulttuuripolut valitsivat kesän 2023 tapahtumansa teemaksi arkeologian, ja esittelivät viime kesänä Outokummun kaikkein vanhimmat talot, tai ainakin niiden paikat.
– Valinnan taustalla oli laajaa kansainvälistä huomiota saaneen outokumpulaisen Majoosuon hautalöytö. Saimme arkelogit Ville Hakamäen ja Päivi Kirkisen esittelemään kivikautista Outokumpua ja Majoosuota, Itä-Suomen kulttuuripolkujen Annukka Tiitinen selvitti tapahumaa, jossa 6000 vuotta vanhaa hautalöytöä ihmetteli bussilastillinen tapahtumavieraita Majoosuon laidalla.
Myös Pohjois-Karjalan alueellinen vastuumuseo, maakuntaliitto ja ELY-keskus valitsivat kulttuuriympäristöseminaarinsa aiheeksi arkeologian.
– Maakunnan museossa on vuodesta 2020 alkaen työskennellyt arkeologi Ville Hakamäki, ja seminaarin teema oli hänen ideoimansa, kertoo Maakuntaliiton maisema-asiantuntija Jukka Nykänen.
Nykänen ihasteli tilaisuudesta järjestäjille jäänyttä hyvää fiilistä ja aktiivisesti keskusteluun osallistunutta yleisöä.
– Etukäteen mietimme saadaanko seminaariin ollenkaan yleisöä. Seminaarissa oli yli 50 paikalla ja saman verran teamsin kautta, eli arkeologia innostaa. Yleisö siihen tilaisuuteen loi hengen, oli monipuolisia kysymyksiä ja kommentteja.
Kesäuusinta: Artikkeli on julkaistu Viikko Pohjois-Karjalassa 25.4.2024